César Auguste Jean Guillaume Hubert FRANCK
10. december 1822 - 8. november 1890
Belgisk-fransk komponist, organist, pianist og pædagog. Han blev født i Belgien men levede det meste af sit liv i Frankrig.
Det er almindeligt anerkendt, at med César Franck's Trois Chorals (1890) nåede orgelmusikken et absolut højdepunkt. Allerede i 1862 udkom Six Pièces pour Orgue bl.a. med den iørefaldende Prélude, Fugue et Variation Op. 18 samt Op. 17 Grande Pièce Symphonique, som er en milepæl i orgellitteraturen. GPS var den første "orgelsymfoni" og viste vej for en lang række komponister af symfonisk orgelmusik.
I 1858 blev César Franck organist i den parisiske basilika Sainte-Clotilde, hvor han kort efter sin ansættelse fik rådighed over et stort nyt orgel bygget af Cavaillé-Coll. César Franck var kendt som en fremragende organist og improvisator og hans mange elever nærede stor beundring for og dybfølt hengivenhed til ham som pædagog og musiker. Vincent d'Indy (1851-1931) udgav sin bog om César Franck i 1906. Den var i mange år den vigtigste kilde til forståelsen af (og til dannelsen af myterne omkring) César Franck som musiker og menneske. Povl Hamburger diskuterer disse forhold i en fin artikel "Den sande César Franck" i DMT 1960,1, hvor han henviser til Léon Vallas »La véritable histoire de César Franck« (Flammarion, Paris 1955).
Flere af César Franck's vigtige værker er komponeret i de sidste 10-15 år af hans liv. Foruden orgelværkerne kan nævnes Symfoni i d-mol (1888), Symfoniske variationer (1885), Klaverkvintet i f-mol (1879), Strygekvartet i D-dur (1889) og ikke mindst den fantastiske Sonate i A-dur for violin og klaver (1886). En pudsighed er, at mange musikelskere forbinder violinsonaten med den imaginære "Vinteuil-sonate", som Marcel Proust (1871-1922) indgående beskriver i sit monumentale romanværk  "À la recherche du temps perdu". Beskrivelsen af Vinteuil findes mest i 1. del af romanen "Un amour de Swann". Dansk udgave af "På sporet af den tabte tid" kan fås i Bog & idé for en tusse.
Store komponister har ofte evne til også at brillere i det små, og de af os, som ikke har de tekniske og instrumentale muligheder, kan glædes ved de 59 mindre stykker i L'Organiste (1890) og diverse stykker udgivet posthumt, hvor vedhæftede Andantino i Ab er fra.
Mange hilsner
Peter Jørgensen